![](https://i2.wp.com/dzukuzinios.lt/wp-content/uploads/2023/08/DSC_0063-scaled.jpg?fit=681%2C1024&ssl=1)
![](https://i0.wp.com/dzukuzinios.lt/wp-content/uploads/2023/08/DSC_0124-scaled.jpg?fit=1024%2C681&ssl=1)
![](https://i2.wp.com/dzukuzinios.lt/wp-content/uploads/2023/08/DSC_0060-scaled.jpg?fit=681%2C1024&ssl=1)
![](https://i1.wp.com/dzukuzinios.lt/wp-content/uploads/2023/08/DSC_0085-scaled.jpg?fit=1024%2C681&ssl=1)
![](https://i2.wp.com/dzukuzinios.lt/wp-content/uploads/2023/08/DSC_0073-scaled.jpg?fit=681%2C1024&ssl=1)
Antrus metus į Rudaminos amatų centrą sukvieti floristai – profesionalai ir mėgėjai, išbandyti savo jėgų floristikos plenere „Kai prakvimpa žolynai”. Tiesa, nieks čia nesivaržė, tiesiog kūrė originalias gėlių ir žolynų kompozicijas, aplinkiniams skelbė švenčiantys Žolinę. Etnologų teigimu, šiai šventei būdinga bendruomeniškumo dvasia – čia buvusieji palaiko gražią tradiciją.
Būtų buvęs dar gausesnis būrys
Rudaminos amatų centre besidarbuojanti Inga Voskienė sakė, kad nesitikėjo sulaukti tiek daug floristikos mylėtojų, tačiau neslėpė, kad jų būtų dar gausesnis būrys, tačiau pirmadienį juk buvo darbo diena, daug kam teko dirbti. „Sulaukiau skambučio, kad labai labai nori, bet nežino, ar iš darbo išleis?“ – pasakojo Inga.
Tačiau norinčių netrūko, per visą plenerui skirtą dieną jų sulaukta išties nemažai. O ir pati Inga ėmėsi kūrybos: eksperimentavo. Prisipažino, kad ir pati nežino, kas gausis, tačiau žolynų iš aplinkinių laukų glėbius prisinešė ir lyg dailininkė, tik ne teptuku tapė, o ant molbertų dėliojo, kitaip tariant, kaišiojo gėles, žoles ir taip sukūrė kompozicijas. Kukurūzai, Ingos rankoms prisilietus ir tinkamai į visą kuriamą puokštę įdėjus, atrodė ne prasčiau nei gražiausios gėlės. Inga prisipažino: „Dažnai savo darbus aš susapnuoju.“
Tądien susirinkusios floristikos mylėtojos kūrė – kas susapnuotus darbus, kas gerai apgalvotus, o kai kam idėjos gimė netikėtai, jau bekuriant.
Nereiktų baimintis, kad žolynai po truputėlį vys
UAB „Elvinta“ iš Lazdijų kūrėjos Alma ir Lijana sukūrė tokią floristikos kompoziciją, kad privertė aiktelėti. Profesionalės jau kitiems metams „rezervavo“ obelį: jau žino, ką kurs kitais metais. Tiesa, kas tai bus, kūrėjos prašo neskubėti, luktelti kitų metų, pataria kol kas džiaugtis šiųmečiu kūriniu. O gėrėtis buvo kuo, mat jų kūrinys iš darželio ir lauko gėlių išties įspūdingas. Paklaustos, ar ne per greit nuvys gėlės ir kūrinys neteks savo žavesio, juk kurta iš vakaro, prieš Žolines, floristės tikino, kad nereiktų to bijoti, kad truputėlį apvys žolynai, Žolinėms tinka ir žolynų gražus vytimas, džiūvimas. „Nereikia to bijoti, kaip ir moterims su amžiumi nereiktų baimintis, kad jaunystė praeina“, – besišypsodamos kalbėjo žavios kūrėjos.
Teptuką iškeitė į žolynus
Edita Juodaugienė prisipažino, kad jau gerą savaitę dairėsi į įvairius augalus, mąstė, ar jie tiksią jos sumanymui sukurti. Kruopščiai ruošėsi floristikos plenerui. „Tai puiki proga užsiimti kažkuo kitu, nei esu įpratusi, pakeisti aplinką“, – sako Edita. Tad pamačiusi skelbimą, dar draugės paraginta, pilną automobilio bagažinę prisikrovė žolynų ir atidūmė į Rudaminą. Edita – meniškos sielos žmogus, tad ir žolynai jos rankose greit įgavo norimą formą ir pamažu virto į grožį, traukiantį akis.
Einame link rudens
Lazdijų kultūros centro komanda darbavosi iš peties. Karolis ir Deividas atidžiai klausė Ilonos Naujalienės paliepimų, tad komanda dirbo neįtikėtinai sparčiai. Viskas sustyguota. Vyrai padavinėjo augalus, Ilona, užsikeberiojusi ant kopėčių, tvirtino, ir taip tiesiog akyse paprastos medinės kolonos buvo neįtikėtinai gražiai išpuoštos žolynais.
Buvo smalsu kai ko paklausti Ilonos, mat jos sugalvota puošyba labai išsiskyrė iš kitų. Paklausta, kodėl pasirinkti ne itin spalvingi, o, galima sakyti, kone visi džiovinti augalai, sakė, kad jau einame link rudens, tad ir pasirinktos spalvos jau ramesnės, žemiškos, o tam labai tinka sausi augalai.
Noras prisijungti – didelis
Asociacijos „Laisvalaikio užimtumo klubas“ moterys norėjo savaip prisijungti prie kūrėjų būrelio. Asociacijos vadovė Dalia Blažaitienė pasidžiaugė galimybe prisidėti prie Žolinės šventės savame miestelyje. Rudaminietės nutarė išpuošti suolelį, kad ant jo kiekvienas norėtų prisėsti ir nusifotografuoti.
Pernai sudalyvauti plenere nepavyko, atvyko šiemet
Asta Dimšienė iš Šlavantų sakė labai norėjusi pernai dalyvauti tokiame plenere, bet nepavyko atvykti, tad šiemet ji jau labai rimtai nutarė dalyvauti: nieku gyvu progos nepraleido. „Nežinau, kas išeis, tas išeis. Viziją turiu, žinoma. Noriu sukurti paveikslą „Pieva“, – sakė ji pirmadienį. Prisipažino, kad džiaugiasi galimybe išmėginti savo jėgas floristikoje, mat su ja nieko bendro mezgėja neturi. Jai šis darbas – mielas, namuose visada stovi jos sukurta puokštė, kurią įprastai kuria iš augalų, augančių aplink namus.
„Ačiū Dievui, kad pavyko kažką gražaus padaryti“, – pasidžiaugė gerai žinoma mūsų krašto mezgėja Asta jau dienos pabaigoje, kai lapeliai ir gėlytės susidėliojo į jos išsvajotą pievą.
Tradicijos gyvuos: kūrė ir vaikai
Socialinės globos centro ,,Židinys” – ,,Čia mūsų namai” vaikučiai, apsilankę Rudaminoje, taip pat įsitraukė į kūrybinį procesą ir jiems visai neblogai sekėsi: svarbiausia – gera nuotaika ir noras prisidėti prie kuriamo grožio. Jų kūriniai įsiliejo į bendrą floristikos plenere sukurtą grožį.
Nė kiek neatsiliko ir Rudaminos gyventojai – sodybų šeimininkai: jie taip pat kūrė kompozicijas, puošė savo kiemus. Jau iš vakaro pasirūpino, kad per Žolines būtų juntama šios didžios šventės dvasia.
Straipsnis bus atspausdintas savaitraštyje „Dzūkų žinios”